"I Can Only Imagine" är en bästsäljande låt av Bart Millard från Texas.
Dess hoppfulla budskap har inspirerat miljoner människor.
Tack.
Den här låten hjälpte mig genom en tuff tid, så som musik gör ibland.
Jag brottades med förlust och smärta-
- och den här låten träffade mig rakt i själen.
Den blev min lovsång. Den räddade mig.
Och jag undrade vem som kunde skriva nåt sånt.
Vad måste man ha gått igenom för att kunna ge mig den här gåvan?
Det här är hopp. Rent, oförfalskat hopp.
Det är en fantastisk låt.
Den bara hände.
Texten tog väl tio minuter. Melodin likaså.
Bart... Du skrev inte den här låten på tio minuter.
Det tog ett helt liv.
Hur gjorde du det?
Bart? Bart!
Jisses, du har varit här ute hela dan.
- Vad tycker du? - Det gjorde du bra, Bart. Jättebra.
Vi ses i morgon. Hej då!
TILL BART
Nej, vänta... Vänta!
För mig handlar allt om låten. Oavsett vilket band det är.
Du kanske gillar de här. Konserten var en av de bästa jag sett.
BASERAD PÅ BART MILLARDS LIV
Hej, gubben.
- Vad har du där? - En hjälm från rymdstriden.
- Du måste ha jobbat länge med den. - Ja.
- Vad är det där? - Skräp.
Du är en drömmare. Det är bra. - Har du aldrig haft drömmar?
Jag ska lära dig en sak, Bart.
Drömmar betalar inga räkningar. De leder aldrig till nåt bra.
Det enda de gör är att avskärma en från allt det här.
Från verkligheten.
Fattar du?
- Va? - Ja, pappa.
Eftersom det bara är skräp kan du väl gå och slänga det?
Bara gå. Det är ingen fara.
Jag sa ju att du inte skulle lägga dig i!
Nån måste se till att uppfostra honom!
Håll käften, annars täpper jag till den!
- Sticker du? - Låt mig vara, Arthur!
Vill du ha mer? Har du fått nog än? Har du fått nog?
Bart? Det är ingen fara.
- God morgon. Är du redo för äventyr? - Nu?
Det heter Camp Glorieta. Kyrkan tar med barn dit. Det blir kul.
De har lovat att du får följa med.
Det kommer att bli jättekul.
Du kommer att få nya kompisar. Nya minnen.
Kan vi inte bara göra det här?
- Vad då? - Bara köra. Köra och lyssna.
Lyssna på musiken, bara du och jag.
Bara lyssna på texten.
Okej. Då var vi här.
Har du aldrig träffat nytt folk förut?
Jag klarar det här. Geronimo!
Du...
Du vet väl att jag älskar dig?
Okej.
- Gå nu. Stick härifrån. - Hej då, mamma.
Jisses... Jag klarar det här.
- Man får inte ha freestyle. De tar den. - Skämtar du?
Hej. Jag heter Bart.
Mina vänner kallar mig Bart.
Jag vet! Jag heter Shannon. Är du redo för lägret?
Den är helt säker. Där ser du!
Fast det var en kille... Kommer du?
Förlåt. Ursäkta... Jag beklagar.
- Bart, det här är Kent. - Trevligt att träffas.
Det här är den bästa leken.
Campare... Jag heter Rusty och är ungdomspastor i Greenville Baptist.
Ni som inte har en loggbok kan komma upp och hämta en till i kväll.
Sätt dig. Jag fixar det.
- Är det som en dagbok? - Ungefär, fast viktigare.
- Jag skriver ner tankar, böner, drömmar. - Får jag se?
Förlåt.
- B-9, du har kökstjänst. Kom igen. - Det är jag. Vi ses!
- Bart, jag har din loggbok. - Kent!
JAG ÄLSKAR BART MILLARD
Varsågod.
Coolt! Kan du rita?
- Varför är du klädd så där? - Följ med mig om du vill leva.
Vi ska smyga ut.
Vad vill du bli när du blir stor? Konstnär?
Eller football-spelare. Det var pappa. Han var känd i college.
- Vi kommer att råka illa ut. - Jag vet. Jag har jättebra grejer.
Ni går bort dit och vänder er norrut. Okej?
- Visste du att Bart kan rita? - Hej.
- Så du kan rita? - Ja, kanske lite.
- Jag är så rädd att du såg min loggbok. - Nej! Vad pratar du om?
Du ljuger. Du såg alltihop, eller hur?
- Kanske. - Okej...
Vet du vad jag tror? En dag kommer vi att bli kära och gifta oss. Det är vårt öde.
- Vad pinsamt. Jag ska hjälpa Kent. - Vänta, Shannon! Stanna, är du snäll.
Varför det? Är du rädd för mörkret? För monster?
Jag tycker inte om att vara ensam.
- Kom igen, ungar! - Bart!
- Här. Jag vill bli sångerska, som hon. - Tack så mycket.
Mina föräldrar är här. Hej då!
BÄSTA VECKAN I MITT LIV
Sista stoppet. Här ska du av.
- Kul att träffas, Bart. Ses vi på söndag? - Ja...
Tjena.
Mamma? Mamma!
- Var är mamma? - Hon är borta.
- Var då? - Hon stack. Hon kommer inte tillbaka.
Det är bara du och jag nu.
- När kommer hon hem? - Jag sa ju att hon stack.
Hon vill inte veta av nån av oss längre.
- Vad gjorde du? - Kaxar du dig, grabben?
Du gjorde henne illa, eller hur? Precis som du gjorde med mig!
Inget! Det är vad jag gjorde. Inget!
Det var inte mitt fel att hon stack.
Nej... Nej...
Förlåt, mamma! Vad har jag gjort?
Ta mig med dig, snälla mamma! Mamma!
- Träffade du henne nånsin igen? - Hon ringer emellanåt.
Jag bodde hos henne en sommar, men hon hade ett nytt förhållande.
Faktum är att det var ännu sämre.
Pappa kom dit, slängde killen nedför en trappa och hotade att döda honom.
Sen tog han mig med sig hem.
Det är lite ironiskt.
Men det var allt.
Så vad gjorde du?
Jag blev bra på det enda pappa brydde sig om.
- Hej. - Hej, gumman.
Ni får alla att känna sig obekväma. Och skägget får dig att se ut som trettiofem.
- Håll tyst, Kent. - Jag gillar det.
Millard! Pallra dig hit omedelbart!
- Jag älskar dig. - Jag vet.
Helt otroligt...
Hej. Jag är strax klar.
Den är sur. Den gick ut för en månad sen.
Då äter jag poptarts.
Jag ber inte om mycket, Bart.
Jag tog bollen innan jag sprang, pappa. Jag gjorde nästan mål.
Hur många personer krävdes det? För att få ner dig? Hur många?
Bara en. Det var bara träning.
Ingen kunde fälla mig. Det krävdes ett helt lag.
Det är så jag lever. Om livet ger mig en snyting slår jag tillbaka.
Mig fäller ingen. Inte då, inte nu-aldrig.
Fattar du?
Mig fäller ingen. Du faller för lätt. Det är ditt problem.
- Vad sa de? - Att du inte kan spela.
- På hur länge? - Nånsin.
- Det var ju en besvikelse. - Ja. Ja, det var det.
- Du! Varför kör du? - Jag borde köra.
- Det här är löjligt. - Inte alls. Du måste välja ett nytt ämne.
- Har du funderat på att bli sömmerska? - Det är fullt, så...
Det är fullt överallt. Förutom här.
- Var? - Musikklubben.
Jättefint.
- Du har nog kommit fel, raring. - Om det vore så väl. Ta inte illa upp.
- Nej då. Kan du sjunga? - Nej.
- Spela teater? Dansa? - Jag sitter i rullstol. Sparka ut mig, bara.
- Jag avvisar ingen. Vad heter du? - Bart Millard.
- Bart Millard... - Ja.
- Vår nye biträdande teknikansvarig. - Schyst!
Jag vet inte vad det är...
Det här fixar jag ju.
LÄXOR GÖR DIG GALEN
- Grattis, Bart. - Va?
Starkt jobbat, Millard!
- Grattis! - Till vad?
- Har du inte hört? Jag är lite sotis. - Vad pratar du om?
- Grattis! - Okej...
MANLIG HUVUDROLL: BART MILLARD
Är du inte glad?
Miss Fincher!
Nej. Jag fixar det inte. Jag var inte ens på uttagningen.
- Du kan, och du ska. Slutdiskuterat. - Nej, nej, nej.
Jag är en Millard. Millards sjunger inte.
Du har en gåva, Bart. Använd den, eller bli underkänd. Du väljer själv.
- Jag kan inte ens gå. - Du hinner bli bra till premiären.
- Jag kan inte sjunga Broadwaygrejer. - Jag lär dig.
Miss Fincher, jag gillar dig. Du verkar trevlig och jag respekterar dig.
Men det finns inte en chans, någonsin-
- överhuvudtaget, att jag ställer mig på den där scenen.
- Det kan inte vara hans röst. - Jo.
Se på sjutton...
- Sir, det är sjukhusets regler. - Ni kan inte hålla mig mot min vilja.
Jo. Era resultat är lite oroande, och jag vill diskutera dem med er.
Ni har mitt nummer. Ni kan ringa.
- Vi måste prata nu. - Okej.
- Varför tuppade jag av? - På grund av extremt lågt blodsocker.
- Och vad innebär det? Diabetes? - Nej.
- Vi såg en tumör. Det kan vara cancer. - Nej... Nej. Nej.
Vi vill ta några fler prover för att avgöra vilken behandling vi ska sätta in.
Jag behöver ingen behandling.
Jag tänker åka hem.
Mr Millard, att avböja vård kan drastiskt försämra era chanser.
- Pappa? Vad hände? - Jag mår bra. Bara bra.
- Jag kan skjutsa dig hem. - Jag klarar mig.
Mr Millard, mår ni bra?
- Jag är Shannon, Barts flickvän. - Jaså. Hej, Shannon.
- Hur hittade Bart en sån söt flickvän? - Tack.
Jag mår bra.
- Sa de vad problemet är? - Jag hade bara lite lågt blodsocker.
Jag var på serveringen när jag ramlade.
Jag såg ditt namn i reklamen för en pjäs.
Jag trodde inte att du ville komma.
Har han nånsin sjungit för dig? För jag hade ingen aning alls.
- Han var jätteduktig. - Förlåt. Jag borde ha bjudit dig.
Vi kan prata om det sen. Ta hand om din söta flickvän nu.
- Vart ska du? - På premiärfest. Den missar jag inte.
Ursäkta. Vad är det för fel på honom?
- Tillhör ni familjen? Ni får fråga honom. - Tack.
- Du är uppe tidigt. - Jag har gjort frukost.
- Ska du på begravning? - Nej. Jag ska bara till kyrkan.
Kyrkan...
Sätt dig och ät.
Sätt dig och ät. Det blir kallt.
Har du sett det här? Har du sett?
Titta.
Framsidan. Du ser ut som en lantis. Det är kul.
- Är jag bara ett skämt? - Det sa jag inte.
- Jo, då. - Lägg inte ord i munnen på mig.
Än sen om jag vill sjunga? Vad är det för roligt med det?
Jag kanske är bra på det. Pastorn bad mig sjunga i dag.
Bad han dig försörja dig på det?
Endera dagen måste du kunna försörja dig själv.
- Du har ju aldrig hört mig sjunga. - Det är inte mitt fel. Du bara gnäller.
Okej. Jag ska sjunga i kyrkan. Klockan tio på Radio AM 1080.
- Du kan väl komma? - Nej, jag hör inte hemma där.
- Varför inte? - Jag gör inte det, bara.
- Jag hör inte hemma där. - Okej.
"Bart är en sån besvikelse. Jag önskar att han aldrig hade fötts."
- "Allt är Barts fel." - Snart klipper jag till dig.
- Jag är för stor. Det är slut med det. - Jaså, det tror du?
Du ska visa respekt! Jag sätter mat på bordet och det var jag som stannade.
- Jag ser inte din mamma här. - Jag hade också stuckit om jag var hon!
- Håll käften och ät. - Jag är inte hungrig!
Gör som du vill.
Driver du med mig? Håll dig undan!
Jag menar allvar. Rör mig inte.
Du är ju galen. Låt mig vara!
- Vad har hänt? Du blöder! - Inget. Jag mår bra.
- Är du säker? - Jag mår bra.
Jag vill att ni ber för en vän till mig.
Min vän ljuger om sitt liv. Jag vill hjälpa, men personen låter mig inte göra det.
Ju mer jag försöker, desto värre blir det.
När jag tittar på personen ser jag bara en mask.
Be för din vän. Ingen kan leva en lögn för evigt.
- De vet att du pratar om mig. Pinsamt! - Jag vill bara få dig att lyssna.
Vad är det som pågår? Är det din pappa? Jag kan komma över.
Jag vill inte att du kommer hem till mig. Så låt bli det.
- Varifrån kommer det här? - Inifrån masken.
- Det är inte roligt. - Jo, lite.
- Stöt inte bort mig. Jag älskar dig. - Jag har aldrig älskat dig på riktigt.
- Du har college och jag en dum dröm. - Jag har aldrig sagt att den är dum.
Det har varit kul, men folk förändras. Vi kommer inte överens längre.
Jag drar. Efter examen åker jag.
NYTT KAPITEL. JAG KOMMER ALDRIG TILLBAKA.
- Snälla, gör det inte. - Vad då?
- Åk inte. - Jag kan inte stanna här.
SEX MÅNADER SENARE
Folk slutar när de inte får betalt. Det ska jag testa.
- Vi är förband till förbandet. - Det är omöjligt. Det går inte ihop.
"Oavsett om du tror eller inte tror att du kan, så har du rätt." Konfucius.
- Vad betyder det? Jag är artist. - Vi tjänar nittio dollar på tre personer.
Utan sångare har vi ingen show.
Det enda som är omöjligt är det vi kallar omöjligt.
- Aristoteles? - Nej, det är från en lyckokaka.
- Nathan, ingen fattar vad du pratar om! - Du är alltid så grinig.
Hörni... Om ni behöver en sångare, så kan jag sjunga.
Dessutom kan jag sköta kablar och mixerbord och tända strålkastarna...
- Jag skriver låtar också, ibland. - Vem är du?
Jag gick med i ett band. Vi ägde ingenting.
Vi tog alla gig och spelade där vi fick. Tekniskt sett var vi hemlösa, allihop.
Ge en applåd till Mike på gitarr!
Och mr Nathan på bas. En applåd för Nathan!
Jim på keyboard!
Jag heter Bart och vi är Mercy...
Och Robbie på trummor!
Han är ny. Har ni haft kul?
Bra! Det får jag hoppas, för nu har vi inte fler låtar.
- En till! - Bara en till!
Låt mig berätta en historia.
När jag var tio-elva år hade jag det jobbigt.
Det var riktigt jobbigt.
Jag behövde nåt, och jag har alltid älskat musik.
Och jag hittade några låtar... som jag aldrig släppte taget om.
Fattar ni? Som ett ankare i stormen.
Och de hjälpte mig. De talade om en fader i himlen som ville ha mig.
En fader som älskar mig så mycket att han dog för min skull.
En fader som aldrig skulle lämna mig. Jag lyssnade på dem om och om igen.
De gav mig hopp, för det behövde jag.
I kväll är det kanske ni som behöver det. Sjung med mig.
Tack för att ni kom.
- Bart, vart ska du? - Jag måste träffa nån.
- Vem då? - Scott Brickell. Han är manager.
- Varför var han här? - Jag har skrivit till honom i två år.
- Mr Brickell! - Bara Brickell.
Visst... Okej.
- Jag visste inte att ni skulle komma. - Jo. God jul.
Vi spelar oftast på större ställen, men ibland vill vi köra mindre konserter.
- Jo, Barth... - Det är Bart.
- Ursäkta. Vad heter bandet, nu igen? - MercyMe.
Så sa farmor när hon hörde om bandet. Hon vill att jag skaffar ett riktigt jobb.
Och grabbarna undrade om hon verkligen sa så-
-så vi döpte bandet efter hennes uttryck.
Grabben, du pratar så mycket att det är rent utmattande.
Ni är inte redo. Det är min åsikt.
Ni har talang och potential. Du kan sjunga, men har inte hittat din låt.
Du har inte hittat din själ. Förstår du?
Den sista ni körde, den var speciell.
Kör det stuket hela nästa gig och se hur det funkar.
- Det är inte riktigt vår sorts musik. - Det vet du inte.
- Vi skriver egen musik. - Skriv nåt sånt. Sen kan du ringa mig.
Du måste hänga med. Vi har två spelningar till och gott om plats i bussen.
Du kan inte bara ändra hela showen och överge oss. Du verkar inte vara sån.
Jag flög turistklass, i mittensätet, hyrde en bil jag knappt kommer in i-
- och körde tre timmar till ingenstans för att bli erbjuden att åka i den där?
- Med er? - Ja...
Jaha...
Den var bra.
Jag måste byta jobb.
- Hallå? - Är det här Shannon Street?
- Ja. Vem är det? - Polisen. Vi måste tala med er.
Charma henne, Bart!
- Shannon! - Bart?
- Det var länge sen. Vad fin du är. - Det är midnatt.
Vi hade ett gig här.
Vi har gjort en cd, med låtar på. En riktig cd. Den här är till dig.
Vi har tre spelningar kvar. Följ med!
Vi hämtar Kent. Det blir precis som förr. De tre musketörerna.
- Jag tänker gå och lägga mig. - Kom igen. Det blir ett äventyr!
Ett äventyr? Driver du med mig?
- Vad gör du här? Vad tänkte du? - Jag tänkte bara att det kunde bli kul.
- Är det enda anledningen? - Ja.
Jag är inte intresserad av fler äventyr med dig.
Jag vill att du ska veta att jag ber för dig.
Det gör jag verkligen.
Och jag hoppas att du hittar det du söker.
Tack för cd-skivan.
Forrest Gump tar god tid på sig.
- Hon följer inte med. - Otippat...
Klipsk tjej.
- Blir det nån låt, eller? - Det går framåt.
- Det är bra. - Nathan, det är jättebra.
Vi kör den. De kommer att älska den.
- Vart ska du? - Hem till Nashville.
Jag har sett det jag behöver.
Jag måste boka er till GMA-veckan.
- Vad är GMA-veckan? - Den största händelsen i musik...
Sätt dig på bussen.
Jag fick inte största scenen, men jag bjuder några skivbolag.
Bjud in alla ungdomsgrupper ni kan. Fyll stället och gör det ni gjorde i kväll.
- Vänta. Gillade du giget? - Bli inte för stöddig, grabben.
- Det är Shannon. Lämna ett meddelande. - Hej, Shannon. Det är Bart.
Jag bara... Du sa att du ber för mig, och jag...
Vi har en stor spelning i morgon, och det är en stor grej för oss.
Vi är redo, men aningen vettskrämda också.
Det var bara det. Jag ville bara säga det.
- Lite avsides, men det var kort om tid. - Skojar du? Det är perfekt!
- Det här är er ljudkille, Dingo. - Har du hyrt in en ljudkille?
- Fick du hit nåt skivbolag? - Nej.
Jag fick hit fem och jobbar på några till. Se bara till att fylla stället.
- Sikta mot stjärnorna. - Absolut.
Är du redo för det här?
Mycket folk, eller hur?
Det är en situation vi måste diskutera.
Kom nu.
Jag vill presentera dig för en vän.
- Smitty? - Michael W. Smith.
- Dina vänner säger väl Smitty? - Trevligt att träffas.
Jag är ett stort fan, ända sen... långt, långt tillbaka.
Din turné med Amy Grant var så inspirerande. Du hade en röd väst.
- Jag hade nog ingen röd väst. - Jo, det hade du.
- Hade jag röd väst på turnén? - Ja, den var i sammet.
Du store tid! Vad...?
Miss Bart, jag är... Vi... Okej.
- Mår du bra? - Jag kräktes lite. Ingen fara. Jag bara...
Den första kristna plattan jag fick var "Never Alone". Den blev mitt ankare.
- Tack. Det betyder mycket för mig. - Den var fantastisk.
Och här står du. Wonder Woman...
- Hämta honom. - Du var som en superhjälte.
- Hej. - Det här är Mike.
Ha det fint.
Såg du? Det var Amy Grant. Hon pratade med mig.
Kom igen, Nashville!
Läget, GMA? Är ni redo att släppa loss?
Vi är så glada att vara här med er.
Har ni nånsin känt att ni hela ert liv bara har jobbat mot ett enda ögonblick?
Så känner vi i kväll. Så nu kör vi!
Bart?
- Jag blir superstressad. - Förlåt. Jag är bara så nervös.
Om de ändå kunde skynda sig.
- Det gick väl bra? Det kändes bra. - Ja.
- Vårt bästa gig någonsin. - Publiken älskade det.
- Jag ska prata med dem. - Nej, lägg av!
Brickell fixar det. Låt honom göra sitt jobb.
Tänk om han inte fixar det.
- Vänta! - Vilket misstag...
De har kommit långt...
- Tjenare, mina herrar. Och min dam. - Ni känner ju Bart.
- Tack för att ni kom. - Vi är snart klara.
- Visst var vi bra? Håller ni med? - Vi är klara.
- Kom igen. Vad tycker ni? - Låt oss avsluta.
Jag vill veta vad de tycker.
- Vill du verkligen veta? - Ja.
Kör hårt, bara. Jag är lika tjockhudad som en noshörning.
Vill du höra sanningen? Okej.
Jag är ledsen att behöva säga det, men...
Ni är helt enkelt inte bra nog. Inte än.
Va? Du har fel.
Sjundeklassare på läger är en sak, men jag kan inte sälja det ni gör.
Sjundeklassare? Det var fullt i kväll. Vi har sålt våra egna skivor i flera år.
- Vilken värld lever ni i? - I verkligheten.
Ni måste inse fakta, Bart. Det ni gör...
Du är inte bra nog. Drömmar betalar inga räkningar.
Det enda de gör är att avskärma en från allt det här.
Från verkligheten.
- Och det andra? Lovsångerna? - De var vackra. Magiska.
- Min svåger letar efter en pastor. - Menar hon allvar?
Det är sanningen du är arg på. Inte mig.
I mitt lag fanns ett par killar som var bra nog att bli stora i vår lilla stad.
De är kvar där. De sitter fast. Detsamma kommer att hända dig.
- Vi måste kunna sälja det. - Sluta! Fattar ni inte?
Vi har satsat allt på det här. Vi har ingen plan B. Säg vad jag ska göra.
Jag har jobbat med många band och ser vilka som kommer att lyckas.
Ni kommer inte att lyckas.
- Hur vågar du? Du känner inte mig. - Åk hem. Ni borde åka hem.
- Pappa, jag klarar det. - Nej, det gör du inte!
En dag kommer du att vakna och inse du att du är helt misslyckad-
- bara för att du jagade en löjlig dröm. Vakna!
- Låt mig få avsluta. - Jag går ingenstans!
Låt mig avsluta...
- Vad hände? - Vad sa de? Är du okej?
Du är inte bra nog, Bart. Du är inte det.
Det tog inte lång stund.
- Vad gör vi nu? - Ge mig ett ögonblick.
Nåt måste vi väl kunna göra? Tänker du bara lägga dig platt? Du är vår manager.
- Vad är nästa steg? - Ibland finns det inget, Bart.
- Du retade just upp halva Nashville. - Vad pratar han om?
Blir det inte bättre än så här? I så fall lägger jag av.
- Jag slutar. - Skämtar du? Vi då? Bandet?
Vilket band, Mike? De avskydde det.
De avskydde allt. De avskydde oss.
Jag lägger av. Ledsen att göra er besvikna.
Får jag komma in, eller surar du bara?
Jaha...
Tänker du bara lägga av? Bara så där?
Har du nån bättre idé? Jag är så less.
- Jag har inget mer att ge. - Jag tänker vara ärlig, som jag lovade.
Ibland när du står där på scenen...
...känns det som att du sjunger nån annans musik. Du är inte trovärdig.
Det blir bara värre. Tack.
Men det finns stunder när jag ser nåt äkta.
Jag ser nåt genuint.
Men så snart det framträder blir du rädd och det försvinner lika snabbt igen.
Du är en gåta.
Får jag fråga en sak? Vad är det du flyr från?
Min pappa.
Han...
- Han... - Han slog dig. Du har inget pokerfejs.
Jag måste leva med det. Det kommer jag alltid att göra.
Skriv om det, då. Sluta fly från det.
Låt smärtan bli din inspiration.
Sen kommer du att låta trovärdig.
Men då måste du konfrontera din rädsla.
Vet du, Bart...
Jag tror inte alltid på din musik, men jag tror på dig.
Jag räknar med dig. Lägg inte av.
Hej.
Jag ber om ursäkt.
Jag har lite jag måste ta hand om.
Lite jag måste ordna upp.
Jag måste åka hem.
Men jag hoppas att ni väntar på mig.
- Så vi är fortfarande ett band? - Nej. Vi är en familj.
Okej.
Bandet åkte österut. Jag åkte västerut och hoppades att de skulle vänta.
Jag visste att jag måste ta itu med mitt förflutna och konfrontera smärtan.
Men ju närmare jag kom, desto mer växte rädslan.
Jag fixar inte det här.
Bart?
Är du hungrig?
Jag... hörde att du kom i går kväll-
-så jag gjorde lite bacon och kanelbullar-
- och frittata, som jag precis har lärt mig laga.
- När lärde du dig laga mat? - Jag har lärt mig mycket på sistone.
Gå in, du. Jag har dukat.
Slå dig ner.
Varsågod.
Nyckeln till en bra frittata är en het stekpanna.
Det är hemligheten.
Slå dig ner.
Ta den. Varsågod.
Vill du ha lite bacon?
Jo...
- Vi ska väl be bordsbön. - Va?
Jag gör det.
Gud... Det är jag, Arthur.
Jag vill tacka Dig för att Du hörde mina böner...
Och... Tack för krubbet, Du fixade rubbet.
Amen.
Har du funnit Gud eller nåt?
Jag har lyssnat på predikanterna på radion, och...
...läst Bibeln och så.
- Vilken del? - Hela.
Flera gånger, faktiskt.
Och den är lite förvirrande.
Som i Tredje Mosebok...
Vad pågår där? Jag fattar inte.
Vilken bön?
- Du sa att Gud hörde din bön. - Det var... att få träffa dig igen.
- Pappa, jag har haft fullt upp. - Ja.
Du kanske märkte att jag har några projekt på gång.
Jag har ett i garaget som jag hoppas att du vill hjälpa mig med.
Jag har byggt om min gamla jeep.
Jag har fina minnen från den där jeepen när jag var i din ålder.
Jag hoppades att vi kanske kunde få den att starta, och...
...jag vet inte... kanske åka nånstans.
Vad håller du på med?
Vad sysslar du med?
- Jag skrev några brev. Fick du dem? - Ja. Jag slängde dem.
- Läste du dem? - Nej.
Jaså...
Jag trodde att det var därför du kom.
Nåväl... Jag försökte bara skapa minnen, det är allt.
Det är inte så lätt för mig, pappa. Vi har bara dåliga minnen tillsammans.
Jag ska hämta lite ketchup.
Jag vet att jag gjorde en del som jag...
"Du gjorde en del"?
Jag har ett minne åt dig, pappa.
Den där kvällen du slog mig så illa att jag var tvungen att sova på mage.
Jag kunde inte röra mig.
Vad kan jag ha varit? Tio? Elva?
Ja, jag minns det.
Det...
Det var dumt gjort. Jag grät hela natten.
Det gjorde jag också, pappa. Av smärta. Hela natten.
Varför grät du?
Och nu gör du frukost och låtsas som ingenting? Det funkar inte så, pappa!
Vad kan jag göra, Bart? Jag vill ställa allt till rätta mellan oss.
Och...
...jag vet inte vad jag ska säga och hur jag ska göra. Jag försöker.
Jag har läst en massa böcker jag inte förstår, och jag...
...har en massa frågor om mig själv.
Jag har ingen...
...som kan besvara dem åt mig.
Om Gud kan förlåta alla andra...
...varför kan han då inte förlåta mig?
Gud kan förlåta dig.
Men inte jag.
- Jag vet inte varför jag kom hem. - Kan du inte ge mig en chans?
Du måste ge upp den drömmen, pappa.
För den avskärmar dig från allt det här. Från verkligheten.
BUKSPOTTKÖRTELCANCER
DIAGNOS: OBOTLIG BUKSPOTTKÖRTELCANCER
Gör det. Varsågod.
Gör det, bara.
Pappa, kommer du att dö?
Ja.
Jag kan visa dig, pappa.
Dina frågor. Jag kan visa dig.
Ni som inte har en loggbok kan komma upp och hämta en till i kväll.
JAG ÄR FÖRLÅTEN
I kväll ska vi prata om förlåtelse. Slå upp en tom sida i era loggböcker.
Jag vill att ni skriver följande:
"Gud, i kväll väljer jag att förlåta..."
Och så vill jag att ni avslutar meningen.
Och ni kanske säger: "Du vet inte hur svårt det är att förlåta den här personen."
"Du vet inte vad den har gjort." Då svarar jag: "Jag vet att det är svårt."
Men om Gud förlåter dig, ger Han dig också makten att förlåta andra.
JAG VÄLJER ATT FÖRLÅTA MIN PAPPA
Bättre sent än aldrig.
Jag stänger dörren.
Vi har en särskild överraskning till er.
Har ni hört historien om John Newton?
Han var sjökapten och slavhandlare.
Han plågades av skuldkänslor och skam.
Men han fann förlåtelse. Han fann Kristus.
Han skrev en liten sång om det som heter "Amazing Grace".
Den sången berörde en hel värld.
- Nu vet jag varför du gillar skrot. - Va?
Varför du gillar att laga saker och hela tiden skapar nåt av ingenting.
- Det finns ett ord för det. Vad heter det? - Försoning.
Försoning. Just det.
- Du, vad är det här för ton? Den här? - G.
- Och den här? - C. G till C.
- Nu får du snart passa dig, grabben. - Ja.
NYTT KAPITEL. JAG KOMMER ALDRIG TILLBAKA.
EXAMEN
Bart Millard!
- Du måste hålla den stilla, pappa. - Förlåt.
- Jag ville så gärna vara där. - Det gör inget, pappa.
Där är Shannon.
Henne måste du hålla i. Låt henne inte komma undan.
- Pappa, vi dejtar inte längre. - Va?
Vad gjorde du? Ni var ämnade för varann.
Vad du än gjorde, även om du inte vet vad du gjorde, så var det fel.
Vet du hur jag träffade din mamma?
Berätta.
Det är Shannon. Lämna ett meddelande.
Hej, Shannon.
Jag vet inte om du får mina meddelanden men jag är hemma-
- och jag skriver loggbok igen, precis som när vi var barn.
Det känns bra.
Den pappa jag har önskat mig ska dö. Det är inte rättvist.
Jag älskar dig, min son.
Jag lyssnade, Bart.
Jag lyssnade på dig.
På radion.
Du sjöng, och jag lyssnade på varje ord.
Och sen...
...när du hade sjungit klart lyssnade jag på vad de sa där i kyrkan.
Det räddade mig.
Jag var så stolt över dig.
Så stolt...
Jag sa åt dig att inte följa dina drömmar...
...men det var bara för att mina drömmar aldrig gick i uppfyllelse.
Men du är inte jag.
Du är inte som jag.
Du har en gåva.
En sann gåva.
Jag vill ta hand om dig, Bart. Jag har nånting åt dig.
Här. Jag vill...
Jag har aldrig tjänat särskilt mycket pengar-
-men jag har min livförsäkring-
- och försökte spara så mycket jag kunde.
Jag vill att du ska få det-
-så att du kan satsa på din sång.
Du får en check varje månad, så att du kan följa din dröm.
Jag vill att du ska uppnå den.
Se aldrig tillbaka.
- Lovar du? - Jag lovar.
Kan du sjunga en sång, min son?
Jag är så sömnig.
Sjung...
Kan du tänka dig vad han ser där uppe? Kan du föreställa dig?
- Välkommen tillbaka. - Tack.
- Vart ska vi? - Vi har några gig i New Mexico.
Den pappa jag har önskat mig ska dö. Det är inte rättvist.
Pappa har fått komma hem.
Nytt kapitel. Jag kommer aldrig tillbaka.
I can only imagine.
Okej, Gud. Okej!
I can only imagine.
Tack! Tack så mycket!
Så skönt att vara här. Jag har inte stått på scen sen jag förlorade min pappa.
Jag hanterade det på det enda sätt jag kan-genom att skriva en sång.
Jag ska sjunga den för er. Den heter "I Can Only Imagine".
"I CAN ONLY IMAGINE". SNÄLLA, LYSSNA.
- Skrev den där grabben den här? - Ja, det gjorde han.
- Wow. - Jag vet.
Jag kan inte sluta lyssna på den. Jag ska sprida den runt stan.
Jag vet vem du borde skicka den till.
- Det ringer! - Jim, svara. Du sitter ju där.
- Det ringer! - Driver du med mig?
Det ringer! Okej, jag tar det. Inte? Okej, det var schyst.
Hallå?
Vem är det här?
Vänta lite. Jag ska hämta honom.
Bart, du har telefon. Bart?
Hallå?
Visst.-Kul, killar. Vems idé var det? Amy Grant...
Det var faktiskt hon. Du la på i örat på Amy Grant.
- Menar du allvar? Ge hit!-Amy? - Var det verkligen Amy Grant?
- Hur ringer man tillbaka? - Telefonen har nummerskiva.
Amy?
Bart, du skrev inte den här låten på tio minuter. Det tog ett helt liv.
Scott gav mig "Imagine" när min vän var på väg att förlora kampen.
Den hjälpte mig. Jag kunde inte sluta lyssna.
Den kan bli början på en karriär, och vissa låtar är väldigt personliga.
Vill du verkligen göra det här?
Jag har aldrig berättat min historia.
Min pappa var ett monster.
Det finns inget annat ord.
Och jag såg Gud förvandla honom-
- från en man jag hatade till den man jag ville bli.
Till min bästa vän.
Och jag insåg det för sent. Jag trodde inte att Gud kunde göra så.
Det var därför jag skrev den här låten.
Och jag vill att så många som möjligt får höra den.
Du kan ordna det.
Det kan inte jag.
Så...
Ja. Det är det här jag vill.
Brick, du känner ju oss. Vi lägger alla kort på bordet.
Amy behöver en låt till sin comeback. Det här är den.
Amy börjar sin turné med en spelning i Nashville. Vi vill köra den då.
Det är Shannon. Lämna ett meddelande.
Hej, Shannon. Jag ville bara ringa och tala om att jag har skrivit en ny låt.
Den är olik allt annat jag har skrivit.
Jag tror att den kan vara speciell.
Shannon, förlåt att jag sårade dig. Jag sårade dig om och om igen.
Förlåt mig. Det hade inget med dig att göra.
Det hade aldrig nåt med dig att göra.
Förlåt att jag sårade dig.
Hallå?
Visst är det vackert?
Jag kan inte tänka mig en bättre plats för "Imagine". Hoppas jag gör den rättvisa.
Det kommer att bli nåt alldeles extra.
- När ska du spela in den? - Snart. Jag vill hitta rätt sound.
- Jag har lyssnat på dig tusen gånger. - Tack.
Är det nåt du vill att jag ska säga... när jag har sjungit den?
Säg att jag skrev den till min pappa.
Skickade du en till DJC i Birmingham?
- Muta honom med Snickers. - Okej.
Och skriv: "Från skaparna av 'I Can Only Imagine'."
- Jag har två hundra kopior. Vi lastar nu. - Okej, bra.
Tack ska ni ha.
Tack så mycket.
Min nästa låt är speciell.
Den här låten hjälpte mig genom en tuff tid, så som musik gör ibland.
Jag brottades med förlust och smärta-
- och den här låten träffade mig rakt i själen.
Den lyfte mig och räddade mig.
Ni är de första som får höra den. Det här är "I Can Only Imagine".
Bart, vill du komma upp hit?
Mina damer och herrar, låtens skapare är här och jag vill presentera honom.
Bart, kom upp hit.
Jag skojar inte. Kom upp nu.
Det är inte bara låten som är speciell. Det är du.
Det här är inte min berättelse. Den är din.
Och det här ögonblicket tillhör inte mig. Det tillhör dig.
Äg det.
Bart Millard skrev den här vackra låten-
- och jag vill att han ska sjunga den för er, för första gången nånsin.-Bart?
Det här är till min pappa.
Var den inte vacker? Bart och hans band MercyMe släpper den som singel-
-så håll ögonen öppna.
Shannon!
- Jag har alltid älskat dig. - Jag vet.
Ursäkta, sir. Jag vill inte vara oförskämd, men det är ett nödläge.
Kom igen, Jim.
Stoppa leveransen! Amy har gett oss låten tillbaka.
- "Imagine" blir vår första singel. - Stoppa bilen!
Amy ger tillbaka låten. Stoppa bilen!
Vi utmanar er att spela den här låten en gång.
Här är en ny låt på Magic 104,5.
Hörni? Gissa vilka som är på radio.
Ska vi testa? - Här är en ny låt från ett helt nytt band.
På dagens förstaplats har vi en ny låt. Den här låten kommer att golva er.
Den här låten betyder redan så mycket för så många. Här är MercyMe.
Det är den största, kristna låten i USA.
Jag älskar den här låten. Det här är MercyMe.
Det här är ingen kristen station, och vi är absolut inte religiösa.
Men den mest efterfrågade låten-
-är "I Can Only Imagine" med MercyMe.
"I Can Only Imagine" var den första singeln från MercyMes första album.
Albumet har sålt trippel platina.
Bart friade till Shannon på Camp Glorieta. De gifte sig 8 november 1997.
Samma vecka som Bart fick sin sista check-
- blev "I Can Only Imagine" USA: s mest populära kristna låt.
Den är nu den mest spelade kristna singeln genom tiderna.
Scott Brickell är än idag bandets manager.
Hans hem kallas "Imagine Acres".
Bart och hans mor står varandra nära. Hon är sonens största fan.
MercyMe har spelat in 21 listettor... Hittills.
Låten heter "I Can Only Imagine". En applåd för Bart.
2 februari 2017 fick Bart chansen att berätta sin historia för presidenten.
Jag skrev "I Can Only Imagine" efter att min far gått bort i cancer för länge sen.
Han misshandlade mig större delen av mitt liv.
När han diagnostiserades med cancer såg jag hur Jesus förändrade honom.
Från ett monster blev han en man som älskade Jesus passionerat.
Om evangeliet kan förändra den killen, kan det förändra vem som helst.
Översättning: Gabriella Eseland